Chronical of the 3rd Liblice meeting
Liblice III aneb Bechyně II
kronika konference by Jiří Kolafa
Některé drobnosti bylo lze tušit již před konferencí, např. když
prodlužovací šňůra dálkového ovládání diaprojektoru neměla zapojenou
zem, když všechna pera k psaní posterů na plotteru byla beznadějně
vypsaná, či když byla 1/2 mého malého auta zaplněna počítačem v krabicích,
šroubky k posterům, šachovými hodinami a počítačovým papírem
(posledních dvou položek se nikdo během konference ani nedotkl), aniž by
tam byly 4 plánované osoby i se svými kufry.
Vyjeli jsme s Heuchelem, Šedlbauerem a Pavlíčkem v neděli dopoledne
a zabloudili jsme jen jednou. Vyložili jsme počítač a poté, co se
odpotil, jsme ho spustili, načež si k němu sedl Heuchel a spustil simulace.
Přípravné konferenční práce jsme měli hotové za 2 hodiny, takže jsme šli
na procházku, formálně oznámivše vrátnému, že na stropě vedle Lecture
Hall je mokrý flek, jak tam asi někdy zateklo. Na procházce jsme rovněž
zabloudili a přelézali kaňon zatarasený padlými stromy. Celkově to byl
dost nudný den, což jsem zkonstatoval řka, že letos asi nebude co zapsat
do kroniky. To jsem se šeredně zmýlil (tzv. zakřiknutí).
Zjistili jsme totiž, že onen mokrý flek utěšeně roste a začíná
kapat; pravděpodobně praskla vodovodní trubka. Dali jsme tam kýbl a
oznámili radostnou novinu lehce senilnímu (viz dále) vrátnému, který
ovšem neměl ani tušení, kde se dá taková stoupačka zavřít, aniž by měl
tušení, kde se dá vypnout
proud.
![Schema hledani opravare](https://webarchiv.lib.cas.cz:443/wayback/20240601015029im_/http://liblice.icpf.cas.cz/images/Kron3-1.gif)
Také této činnosti bylo
prý zapotřebí, neboť jeden
z mrazících boxů v kuchyni se
samovolně změnil v gril a topil.
I vydali jsme se hledat
místního opraváře - všeuměla.
Ježto ve svém domečku v Bechyni nebyl, jeli jsme ho hledat
na chatu. Ukázalo se však, že
vrátný má jen matné tušení,
kde se opravářova chata nachází. Jezdili jsme proto mezi
zahrádkami a chatičkami sem a tam (viz obr.), provázeni štěkotem psů a
hrozným mrouskáním koček, než jsme v místě X po dotazu chatu našli. Jen
chatu, opravář tam nebyl. Vrátný se mu vyčural u plotu na anglický
trávník, počural si kalhoty, sedl si mi v nich do auta a jeli jsme
zpátky. Druhý den, po nakapání jednoho kbelíku a nacucání jednoho
koberce, přestala voda unikat sama od sebe.
Druhý den přijel Zrzek a hned mě poslal do Tábora pro s.
1 Třísku,
který, vytěsněn z auta xeroxem, musel jet autobusem. Cestou jsem chytře
vzal stopaře, takže jsem v Táboře nezabloudil a dorazil na autobusové
nádraží právě v době, kdy s. Tříska nastupoval do elektrického vlaku
směr Bechyně.
Potřetí jsem jel do Tábora pro Inda Joardena, čímž jsem byl osvobozen
ze zcela nesrozumitelně mumlané "introductory lecture" prof.
Hendersona. Chudákovi Indovi spravovali letadlo. V Praze ho Alice
posadila do autobusu, který pohříchu nebyl vytopen na Indovu obvyklou
teplotu 40oC.
Rozkmit jeho končetin tak dosahoval 10 cm. V autě jsem proto
hned dal topení na maximum a větrání na minimum; aspoň jsem si to
myslel. Musím totiž poznamenat, že jsem řidič-začátečník a taje rozvodu
tzv. čerstvého vzduchu v mém malém autě mi nejsou zcela jasné. Jeden
větrák, který funěl studený vzduch přímo na nebohého Joardena, jsem
objevil až při příjezdu do Bechyně. Inda jsem odložil na Get-Together
Party a ukázav mu, které poživatiny na již lehce vyjedené tabuli
neobsahují maso, jal jsem se konverzovat s mým budoucím šéfem prof. Perramem.
Je to vzácná persóna. Tvrdí např., že Dánsko je nejsocialističtější zemí
na světě a že Gorbačov je gangster. Studentům přednáší sedě u počítače,
na němž píše všemi deseti, a promítá to z LCD displeje položeného na
šrajbprojektoru.
![Plan indickeho aparma](https://webarchiv.lib.cas.cz:443/wayback/20240601015029im_/http://liblice.icpf.cas.cz/images/Kron3-2.gif)
Joarden mezitím usnul v lenošce a i ze spaní se klepal.
Když se probral, musel jsem ho dovést do jeho pokoje v Lesním domě,
který měl sdílet spolu s manželi Phukanovými, také Indy nepapajícími
hovězí a vepřové. Protože Phukanovi zamkli dveře D (viz obr. na násl.
str.) a spali spánkem spravedlivých, musel jsem na ně 1/2 hodiny bušit,
než vylezl nasupený Phukan v pyžamu a pootevřel dveře asi na 5 cm. Za
ním vykukovala Mrs. Phukan v noční košili. Během milé konverzace skrz
škvíru ve dveřích se ukázalo, že Phukanovi nejsou ochotni pustit
Joardena do koupelny ani na záchod (viz plánek), zřejmě z nějakých
kastovních či náboženských důvodů. Chudák
Joarden stál asi 3 m
za mnou a klepal se.
Nakonec Phukan souhlasil s tím, že tam nechá Joardena přespat,
a tak jsem mohl odejít. Kde se Joarden
myl a kam chodil na záchod, nevím, a nezajímá mě to. Phukan měl
mimochodem zvláštní
dar otravovat několikrát denně všechny
organizátory s blbostmi.
![Vysypani zasobniku diaprojektoru](https://webarchiv.lib.cas.cz:443/wayback/20240601015029im_/http://liblice.icpf.cas.cz/images/Kron3-3.gif)
Druhý den se ukázalo, že všechna plátna i promítací technika jsou
umístěny zcela špatně, vše se předělalo a
promítalo se rovnou na zeď. Diaprojektor
získal nebezpečný sklon a s ním i poťouchlou
vlastnost: v okamžiku, kdy se někdo pokusil po
snímku č.1 promítnout snímek č.0, vypadl
zásobník a sunul se, poslušen zákonů tíže, po
nakloněné rovině dolů. První si to vyzkoušel
Panagiotopoulos. Musím se sebekriticky přiznat,
že část viny padá i na mě; nicméně jsem
doufal, že pravděpodobnost, že Panagiotopoulos
zmáčkne větší knoflík pro posuv dopředu, je
větší než 1/2. Nebyla. Slidy dopadly na zem a
entropie jejich uspořádání dosáhla maxima.
Chairman pozval dalšího přednášejícího, zeptav
se ho, má-li transparenty. V obnovené premiéře
byl Panagiotopoulos přivítán potleskem. Já
jsem seděl za diaprojektorem a chytal.
Ve středu jsem si dovolil jet na výlet na Orlík a Zvíkov. Na prvním
hradě jsme vyfasovali průvodkyni, která byla sice docela hezká, ale zato
její angličtina byla příšerná. Proto jsem se jí bez skrupulí zeptal
(anglicky), proč vystavená pistole (vz. Rumcajs dle s. Třísky) má přední
část rozšířenou. Nevěděla. Podruhé jsem se jí zeptal (česky), jaké
největší parohy mají na zámku mezi trofejemi. Taktéž nevěděla. (Já jsen
našel jen čtrnácteráka).
Pravý Izraelský Žid Ben-Naim byl také vzácná persóna. Byl
neuvěřitelně mslný (a mě, jenž jsem pověstný pojídáním sušenek, potěšilo, že
někdo je ještě mlsnější než já). Na Orlíku v místním krámku obhlížel
zákusky, koupil si jednu kokosku a odmítl sáček, že ji hned sní. Druhý
den jsme se s. Pavlíčkem pili kafe a já jsem našel linecká kolečka zbylá
od oběda. Mezitím přišel Ben-Naim, taky na kafe, a hned se ptal, kde
jsme ta kolečka sebrali. Řekli jsme mu to a zeptali se v kuchyni, ale
bohužel už další neměli. Tak jsme dali Ben-Naimovi aspoň své cukry do
kafe; nasypal si tam tři. Toto faux-pas
22debužírování před zraky hladového cizince |
jsem částečně napravil v pátek,
kdy jsem ho o coffee-breaku jemně upozornil, že v krabici zbyly ještě
nějaké čokoládově-oříškové koule. Na barbecue-party se neustále
dožadoval buřtů a vůbec se mu nelíbilo, když jsem mu sdělil, že kuchař
je hodlá vydat, až se sní všechno maso a nutil mě, abych kuchaře
přemluvil k okamžité distribuci buřtů. Když se konečně dočkal, vykřikl
tak radostně, že přehlušil i startující migy (viz dojmy z minulé
konference).
Na rozdíl od minulé konference si tentokrát Zrzek a Pozhar nepadli
do oka. Pozhar obléhala Gubbinse tak intenzivně, že jsme jí přidělili
samostatný pokojík s manželskou postelí, ať si tam dělá, co chce. To
však Mrs. Požár nestačilo, zjistivši, že máme Xeroxiho přístroj, chtěla
si zkopírovat 60 stránek desetkrát, což jí ovšem Zrzek zakázal a dovolil
jí jen jednu kopii a co nadto jest za 1,50 Kčs/stránku jest. Jaké však
bylo jeho překvapení, když se za chvilku otočil a zjistil, že to Požár
xeroxuje čtyřikrát. Je nabíledni, že ji okamžitě vyhodil. Nedosti toho:
druhý den vyhledala opět Zrzka a přinesla mu 1$ (jeden US dollar) za ty
stránky, co již oxeroxovala. Je zřejmé, že ji Zrzek poslal do ... .
Večer jsme pak se s. Aimem přemýšleli, jestli by bylo vhodné poslat
Požár do ..., kdyby nabízela těch dolarů 100.
S použitím Xeroxiho vynálezu jsme chtěli dát dohromady seznam
účastníků pod fotografii. Chybělo nám několik Němců a Rusů (všechny
ostatní Zrzek znal, což považuji za výkon). Vyšedše před zámek, snadno
jsme našli ochotné cizince znající Němce, ale ať koukáme jak koukáme,
jediný příslušník bratrského
33ještě nedávno na věčné časy |
národa je pí Požár rozmlouvající se
stařičkým Wertheimem. I vyrušili jsme je, ale neuspěli: Požár rezolutně
prohlásila, že žádné Rusy nezná. Tak jsme jen ukázali několika nudícím se
cizincům, kde jsou místní lázně. Ben-Naim, dověděv se, jak se česky
řeknou lázně, propukl v nadšení, hodil nám sako, abychom ho dali někam
do officu, a následoval ostatní směrem k lázním.
Zrzek vytýká mým kronikám konferencí, že obsahují jen samé drby a
nevšímají si vědeckých úspěchů
4. To bych rád tímto odstavcem napravil.
Gubbinsův desetiminutový film molekulární dynamiky směsi v póru byl
skutečně perfektní. Musel kvůli němu přijet promítač až z Prahy a
přespat. Skvělého úspěchu dosáhl Vörtler a s ním i já se Zrzkem: Promítl
tabulku, kde byl srovnán chemický potenciál Lennard-Jonesia získaný naší
novou geniální metodou s výsledky jiných autorů, z nichž některé však
měly velkou odchylku. Načež v diskusi povstal prof. Fischer a přiznal,
že špatně spočítali dlouhodosahové korekce, a uvedl opravené údaje,
které perfektně odpovídaly Vörtlerovým.
Při pátečním zkapalnění
5 účastníků se zjistilo, že z 30 rozdaných
klíčů od lesního domu se jich vrátilo 13. Horší problémy vypukly
vzápětí: Druhý z objednaných autobusů nejel a nejel ... . Již jsme
spřádali plány, které nejakutnější případy Zrzek naloží a odveze sám,
když se po 1 1/2 hodině autobus objevil.
Ale stejně to byl skvělý vědecký úspěch!