Klávesové zkratky na tomto
webu - základní
Přeskočit
hlavičku portálu

Úterý, 16. srpna 2011. Svátek má Jáchym.

Hlavní menu

iDNES.cz

Zprávy

Kraje

Sport

Kultura

Ekonomika

Finance

Bydlení

Cestování

Auto

Hobby

Mobil

Technet

Ona

Xman

Revue

Blog

Video

Hry

více

Menu rubriky

Domácí

Zahraniční

Černá
kronika

Očima
čtenářů

Kavárna

Kemel

MF
DNES

Počasí

reklama

Firemní
články

Kavárna
online

Čím je profesor Holý tak výjimečný vědec? Nad tím uvažují jeho žáci a
spolupracovníci

29. dubna
2011  8:18

Je to již pěkných pár let, kdy dnes proslulý vědec Antonín
Holý ve své laboratoři „uvařil“ první zajímavé sloučeniny, biologicky aktivní
látky. Práce jím započatá nadále pokračuje. Domovský Ústav organické chemie a
biochemie Akademie věd ČR, sídlící v pražských Dejvicích, patří zejména (ale
nejen) díky patentům a lékům profesora Holého a díky spolupráci s americkou
farmaceutickou firmou Gilead Sciences na české poměry k bohatým. I díky tomu
přitahuje další nadané mladé vědce. Některé z nich si ostatně profesor Holý sám
vychoval.

Tým profesora Holého v roce 2009 | foto: http://www.uochb.cz

Loni profesor Holý rozdělil svou laboratoř na tři vědecké týmy a jeden
vědecko- servisní tým, v jejichž čele stojí mladí vědečtí pracovníci: Zlatko
Janeba, Marcela Krečmerová, Radim Nencka a Helena Mertlíková-Kaiserová. Ještě
dříve založil svou vlastní laboratoř Holého žák Michal Hocek.

Pět cest k jednomu
člověku

Radima Nencka si profesor Holý vybral do svého týmu již jako
postgraduálního studenta a byl jeho vedoucím značnou část jeho dosavadního
profesního života.

Marcela Krečmerová

Marcela Krečmerová se s Antonínem Holým poprvé setkala na jaře
1985. Byla ve třetím ročníku organické chemie na Přírodovědecké fakultě
v Praze a jejího školitele docenta Černého napadlo skloubit její diplomovou
práci z oboru chemie sacharidů s tématikou látek, které tehdy Holý
vyvíjel v Ústavu organické chemie a biochemie. „Bylo to období, kdy Antonín Holý
začínal být známým vědcem, měl za sebou vývoj prvních úspěšných antivirotik
z řady acyklických analogů nukleosidů, za které obdržel v roce 1984
Státní cenu za chemii (jeho látka Duviragel byla v ČSSR schválena jako
léčivo proti oparům) a právě v této době začínal pracovat na syntézách
prvních acyklických nukleosidfosfonátů. V roce 1987 jsem nastoupila do
Ústav organické chemie a biochemie (dále ÚOCHB – pozn. red.), právě do
týmu Antonína Holého jako vědecká aspirantka. Po obhajobě jsem pak měla možnost
v týmu zůstat jako vědecká pracovnice a tuto práci dělám dodnes.“

Michal Hocek u Antonína Holého dělal práci pro získání titulu PhD; po
dokončení doktorátu byl v Belgii na postdoktorském pobytu. Po návratu dalších
několik let pracoval na oddělení vedeném Antonínem Holým, ale postupně si
formuloval svoje vlastní projekty a od roku 2003 se i formálně osamostatnil a
vede vlastní tým.

Helena Mertlíková-Kaiserová

Helenu Mertlíkovou-Kaiserovou s Antonínem Holým seznámila tehdejší
její školitelka doktorského studia profesorka Kvasničková asi půl roku před
obhajobou titulu PhD. „Dodnes jsem jí za to velice vděčná, protože mě by v té
době nenapadlo pana profesora oslovit. Měla jsem za to, že dostat se do jeho
týmu je sci-fi, takový pošetilý sen každého mladého vědce. Byla jsem překvapená,
že to šlo tak hladce a na základě dvou schůzek jsem u něj najednou byla na
postdoktorském pobytu. Za jeho žáka se nicméně nepovažuji, jsem tělem i duší
biochemik, ne organický chemik. Pan profesor mi dal prostor v biochemické části
svého týmu, kterou řídil pan doktor Votruba. Ten se tak stal mým přímým
nadřízeným a zejména od něj jsem se v posledních letech učila a stále učím,“
vzpomíná vědkyně.

Zlatko Janeba

Naopak „čistokrevným“ žákem Antonína Holého je Zlatko Janeba. Do
laboratoře doktora Holého (tehdy ještě nebyl profesorem) poprvé vstoupil roku
1992, kdy byl studentem na VŠCHT. „Můj první zápis v laboratorním deníku na
ÚOCHB je ze dne 2. září 1992. Pana profesora tedy osobně znám téměř 19 let.“

Kdo je Antonín Holý

Celým „vědeckým“ jménem: Prof. RNDr. Antonín Holý, DrSc.,
Dr.h.c. mult.

Narodil se 1. září 1936 v Praze.

V letech 1954 až 1959 vystudoval organickou chemii na
Matematicko-fyzikální fakultě Univerzity Karlovy. V letech 1960 až 1963
byl vědeckým aspirantem oboru organické chemie na Ústavu organické chemie
a biochemie (ÚOCHB) ČSAV v Praze. Od roku 1963 je vědeckým pracovníkem
ÚOCHB.

V roce 1967 se stal vedoucím vědeckým pracovníkem, v roce 1983 vedoucím
skupiny chemie nukleových kyselin a od roku 1987 stojí v čele oddělení
chemie nukleových kyselin. V letech 1994 až 2002 vykonával funkci ředitele
ústavu.

Od roku 1976 spolupracuje na vývoji antivirových preparátů s Erikem De
Clercqem z Katolické univerzity v belgické Lovani.

Je autorem nebo spoluautorem více než 650 publikací, počet jejich
citací přesahuje 9500, což ho řadí k nejúspěšnějším světovým chemikům. Má
na kontě 60 českých i zahraničních patentů.

V roce 2006 americká farmaceutická firma Gilead Sciences uzavřela s
ÚOCHB AV ČR smlouvu zřizující nové společné výzkumné centrum, které se
věnuje vývoji nových preparátů. Firma rovněž věnuje ústavu ročně 1 100 000
dolarů na výzkum nových léků, z čehož částka 200 000 dolarů je určena
výhradně pro Antonína Holého.

Výsledkem jeho výzkumů je původní český preparát, antiherpetikum
Duviragel. Antivirotika vyráběná na základě licence původních objevů
Antonína Holého jsou Vistide (působící např. proti viru pásového oparu,
viru pravých neštovic či proti virovému zánětu oční sliznice), schválený
ve Spojených státech a v Evropské unii v roce 1996, Viread (tenofovir),
schválený v USA v roce 2001 pro léčení AIDS a Hepsera schválená v roce
2003 jako lék proti virové hepatitidě B.

Antonín Holý je nositelem řady významných vědeckých poct. Například
roku 2004 mu bylo uděleno nejvyšší české vědecké ohodnocení – cenu
Praemium Bohemiae; je laureátem Descartovy cenu EU za vědecký výzkum,
v roce 2007 Národní ceny Česká hlava, v roce 2008 obdržel jak
medaili za zásluhy o rozvoj vědy Učené společnosti ČR, tak Medaili Za
zásluhy od prezidenta republiky.

Je čestným profesorem univerzity v Manchesteru, Doctorem honoris
causa Univerzity Palackého v Olomouci, VŠCHT v Praze a University
v Ghentu.

Je ženatý, má dvě dcery.

Zdroj: Wikipedia (a další)

Antonín Holý pózující u přístrojů...

Pětice vědců a žáků profesora Antonína Holého odpovídá na
otázky MF Dnes:

Co dobrého jste se od profesora Holého naučil(a)?
Zlatko
Janeba: Bylo obrovské štěstí, že jsem se k němu do laboratoře dostal. Mít
možnost pracovat po jeho boku byla skvělá zkušenost a asi to ovlivnilo můj
pohled na biologické vědy. Ale Holý rozhodně není jediným vědcem, který měl vliv
na mou kariéru. Dost mě obohatil například i více jak tříletý pobyt u další
známé osobnosti chemie složek nukleových kyselin, u profesora Robinse v Utahu.
Od profesora Holého jsem se naučil určitě mnoho, ale po tak dlouhé době se to už
docela těžko hodnotí, když většinu tehdy naučených věcí dnes člověk bere jako
samozřejmost či rutinu. Asi nejdůležitější poučení hned v počátku bylo, že vědec
si musí umět experimenty dobře naplánovat dopředu. Nejlépe několik dní předem
mít vše důkladně promyšleno, a mít připraveno vše nezbytné, aby pak pokus
neztroskotal na nějaké drobnosti a neztrácel se tak drahocenný čas. S úsměvem si
dnes vzpomínám, jak jsem kdysi dávno zaváhal, když se mě Holý zeptal, co budu
dělat druhý den, a hned jsem dostal pěknou lekci o tom, že věda se musí plánovat
dopředu.

Michal Hocek: Profesor Holý měl podle mého názoru dvě hlavní
přednosti, které z něho učinily vědeckou hvězdu: 1. téměř neomylnou intuici pro
výběr zajímavé tematiky a typu látek pro studium biologické aktivity a 2.
obrovskou pracovitost a vůli. Intuice se od nikoho naučit nedá – buď ji máte,
anebo ne. Pracovitost a vůle jsou také osobní vlastností každého člověka. Určitě
jsem se ale naučil hodně z řemesla a organické syntézy zejména v oblasti chemie
složek nukleových kyselin a probudil ve mně zájem o bioorganickou a medicinální
chemii nukleových kyselin.

Michal Hocek, žák Antonína Holého

Marcela Krečmerová: Byl mi po celý můj dosavadní vědecký život velkým
vzorem a učitelem. Pracovat na syntéze léčiv bylo mým přáním již od počátku
studia, a to, že jsem tak mohla od samého počátku činit na tak kvalitním
pracovišti a vedle tak skvělé vědecké osobnosti, považuji za velkou výhru. Od
profesora Holého vím, že za úspěchem ve vědě je vždycky poctivost a tvrdá
systematická práce. Je jistě spousta oborů lidské činnosti, kde toto neplatí,
ale vědu ošidit nelze. Každý experiment je třeba opakovat, ověřovat data, aby si
člověk mohl za svými výsledky stát.

Líbila se mi vždycky snaha profesora Holého udržovat krok s technickým
duchem doby. Zajímaly ho nové přístroje, nově vyvíjené techniky a počítačové
novinky, a to po celý jeho život, i tehdy, kdy už mu bylo více než sedmdesát
let. Připadá mi proto tak trochu zvláštní pozorovat dnes některé lidi, i o
polovinu mladší, když naříkají nad tím, že po nich někdo chce práci, kterou se
tzv. „ve škole neučili“.

Helena Mertlíková Kaiserová: Můj přímý kontakt s profesorem
Holým byl poměrně omezený. Obdivuji na něm nicméně hlavně to, že mu sláva
nestoupla do hlavy a samozřejmě jeho píli a vytrvalost.

Radim Nencka: Jednoduše lze říci, že od pana profesora a dalších členů
jeho týmu jsem se naučil v podstatě vše, co o medicinální chemii vím, a na čem
mohu dále stavět.

Radim Nencka, žák Antonína Holého

Bylo podle vás pro světový úspěch profesora Holého potřeba štěstí,
vědeckého talentu nebo hlavně tvrdé práce?
Marcela
Krečmerová: Profesor Holý měl mimořádné štěstí ve třech věcech: 1. Látky,
které připravil, byly biologicky aktivní.  2. Náhodné setkání
s belgickým virologem Erikem De Clercqem na jedné z konferencí
přerostlo v celoživotní přátelství a trvalou možnost spolupráce při
testování veškerých nových látek. 3. Největším štěstím ale bylo, že našel
průmyslového partnera pro klinický vývoj a pozdější výrobu svých látek.
Prozíravost amerických vědců Johna Martina a Billa Lee, zakladatelů firmy Gilead
Sciences, kteří dokázali rozpoznat obrovský potenciál v Holého látkách a
vsadili všechno na jejich vývoj, je naprosto obdivuhodná.

Erik De Clercq (vlevo), přítel a spolupracovník Antonína Holého, vloni při
přebírání vědecké ceny dr. Paula Janssena za biomedicínský výzkum, kterou získal
spolu s Anthonym Faucim

Nicméně od profesora Holého vím, že úspěch je vždycky tvrdá práce. Talent je
potřeba hlavně k tomu, abyste rozpoznali, které poznatky jsou opravdu
důležité, jakým směrem jít dál a čím se naopak dál nezabývat. V dobách mých
začátků profesor Holý často zdůrazňoval novým studentům, že „věda je řehole“.
Znamená, to že když chcete něčeho dosáhnout, a to platí v úplně každém
oboru, musíte tomu dát absolutně všechno. Musíte celý život studovat, učit se
nové věci, psát články, přednášet, sledovat, co dělají ostatní týmy ve světě.
Pracovní doba vám končí, když je hotový experiment, ne když je na hodinách
15.30. Zkuste se někdy přijít podívat, kolik oken v našem ústavu svítí
každý den třeba v deset hodin večer nebo kolik lidí sem chodí pracovat o
víkendech.

Radim Nencka: Na počátku byl bezesporu skvělý nápad, následovala léta
tvrdé práce, a pak samozřejmě velká dávka štěstí. To si ale člověk za ty první
dva body snad i zaslouží.

Stránky farmaceutické firmy Gilead Sciences, s níž týmy Antonína Holého
dlouhodobě spolupracují

Helena Mertlíková-Kaiserová: Podle mého názoru je to vždycky souhra
více faktorů. Když to vezmu od základů, tak tvrdá práce a vysoká míra
disciplíny je primárním a nezbytným předpokladem úspěchu. Kreativní myšlení,
schopnost správně interpretovat výsledky a tak trochu číst mezi řádky, je zřejmě
to, co z řadového vědce dělá vědeckou individualitu (čím se odlišuje, vyčnívá
nad ostatní). Štěstím pak je potkat ve správnou dobu správné lidi, ať už jde o
bezprostřední spolupracovníky nebo o lidi, kteří jsou vám schopni pomoct s
realizací vašich nápadů nebo vás někam profesně posunou. Velkým štěstím je mít
pevné rodinné zázemí, protože jsou to právě vaši blízcí, kteří vás podrží v
dobách, kdy se v práci zrovna nedaří.

Stránky farmaceutické firmy Gilead Sciences, s níž týmy Antonína Holého
dlouhodobě spolupracují

Michal Hocek: Je třeba ode všeho hodně - hodně talentu, hodně štěstí a
hodně práce. Profesor Holý sám vždy velmi skromně zdůrazňoval hlavně tvrdou a
systematickou práci, ale bez správné intuice a kreativity (což jsou projevy toho
talentu) by úspěchu nedosáhl. Faktor štěstí se uplatnil spíše až v dalším
vývoji, kdy látky procházely klinickými testy, které prostě buď dopadnou dobře,
nebo špatně. Kromě již zmíněných faktorů talentu a tvrdé práce musí úspěšný
vědec umět dobře organizovat práci, získávat a motivovat  studenty a další
spolupracovníky, získávat peníze na výzkum a v neposlední řadě i umět dobře
publikovat a prezentovat výsledky.

Zlatko Janeba: Je asi potřeba od všeho trochu. Samotné štěstí by
nestačilo, ale jak řekl Louis Pasteur: štěstěna přeje připraveným. A profesor
Holý připraven rozhodně byl. I té tvrdé práce bylo zajisté potřeba velmi mnoho,
od něj i od jeho spolupracovníků. Dalším neopominutelným faktorem bylo navázání
úspěšné zahraniční spolupráce, ať už s virology v belgické Lovani anebo s firmou
Gilead Sciences.

Zlatko Janeba

Na otázku Kdo je dnes nejlepší český vědec? odpovídávají vědci téměř
bez výjimky: Antonín Holý. Proč nemáme více Holých?
Radim
Nencka: Profesor Holý je celosvětově uznávanou kapacitou, a jen málo vědců u
nás nebo v zahraničí se s ním může srovnávat. To však neznamená, že nemáme další
kvalitní vědce. Problém bych viděl spíše v tom, že od nás mnoho špičkových
odborníků odchází na zkušenou do zahraničí, a už se nevrací. Důvodem pro jejich
setrvání v zahraničí může být jak vyšší finanční ohodnocení, tak lepší celková
úroveň vědeckého zázemí.

Helena Mertlíková-Kaiserová: Úspěšných vědců máme mnohem víc, jen
nejsou tak na očích. Veřejnost a média příliš nezajímají výsledky základního
výzkumu, zajímají se o praktické aplikace. Pokud je výsledkem bádání lék proti
obávané chorobě, tím spíš pozornost přitáhne. To, že se profesorovi Holému
podařilo hned několik svých vynálezů dotáhnout k úspěšně komercionalizaci, je i
přesto fenomenální. K úspěchu určitě přispělo i to, že v té době byla po
antiviroticích proti HIV vysoká poptávka a zaplnila se tak určitá díra na
trhu.

Helena Mertlíková-Kaiserová

Marcela Krečmerová: Nevím přesně, co na to odpovědět. Je možné (a
velmi pravděpodobné), že v rámci jiných oborů, více teoretických nebo méně
známých široké veřejnosti, jsou takovéto světově proslulé osobnosti také, pouze
nemusí být tak mediálně známé. Vývoj léčiv je obor, který se týká nás všech a
úspěchy v něm veřejnost hodně zajímají, zvláště když jsou objevována léčiva
na tak závažné choroby jako je AIDS, hepatitida B, nádorová onemocnění apod.

Zlatko Janeba: To je záludná otázka a mohlo by se třeba zdát, že jsme
buďto moc malá země na to mít víc Holých, nebo že tu nebývalo tak výborné
vědecké zázemí, jako jinde ve světě. Faktem ale zůstává to, že profesor Holý
neobjevil nějaký lék. Jeho tým objevil hned celou skupinu biologicky významných
sloučenin, již zmíněné acyklické nukleosid fosfonáty. A hned několik těchto
derivátů prošlo náročnými a dlouhotrvajícími klinickými testy a ty tvoří dnes
základ několika léků, které úspěšně léčí milióny lidí po celém světě. To je ta
jedinečná podstata Holého objevu a vlastně zároveň odpověď na vaši otázku, proč
nemáme víc Holých: celá unikátní skupina látek s unikátními biologickými a
chemickými vlastnostmi. To se nepodaří každému.

Zlatko Janeba

Michal Hocek: Myslím, že úspěch profesora Holého je svým způsobem
neopakovatelný, protože jde nejen o velmi úspěšný základní výzkum, nýbrž i o
komerčně velmi úspěšně aplikace a v konečném důsledku i léčení těžce nemocných
lidí a záchranu nebo alespoň zlepšení kvality jejich života. Bylo by asi
nereálné očekávat, že takových super-úspěchů bude v relativně malé zemí s
relativně nízkou podporou výzkumu větší počet.

Chtělo by to samozřejmě více excelence a méně průměrnosti v české vědě, ale i
v ostatních sférách života. Řekl bych, že vůbec celá naše společnost nemá zájem
o výjimečnost a excelenci, protože v našich podmínkách to vzbuzuje spíše závist
než obdiv. Konkrétně pro rozvoj vědeckých osobnosti je nutné, aby nejlepší
talentovaní mladí vědci po návratu že zahraničních stáží dostávali šanci
vytvořit si aspoň malou skupinku studentů a začít svůj nezávislý výzkum. Jen tak
se mohou vypracovat ti, kteří mají na to, aby z nich vyrostly skutečně vědecké
osobnosti.

Bohužel, zatím stále ještě na mnoha institucích převládá situace, kdy post
vedoucího vědeckého týmu po ukončení aktivní kariéry významného vědce doslova
zdědí jeho bývalý asistent, který nikdy nikde jinde nebyl a nikdy nic jiného
nedělal a který dále pokračuje v tom samém výzkumu, což obvykle vede ke stagnaci
a postupně k upadání do průměrnosti.

V Německu nebo USA mají velmi dobrý systém rozvoje talentů a v tom bychom se
měli poučit. Naštěstí alespoň nás ústav (ÚOCHB) zavedl tzv. juniorské skupiny,
které dávají šanci mladým talentům začít svůj nezávislý výzkum. K financování
tohoto projektu využívá ústav právě peníze získané z licencí na antivirotika
profesora Holého, takže i tímto pan profesor přispívá k budoucímu rozvoji české
chemické vědy.

Kam dál?

Vstup
do diskuse, zpět na hlavní stranu: Zprávy

Eva Bobůrková MF DNES

tisknout

sdílet

máte tip?

Hlavní zprávy

Stát chce udělat z nezaměstnaných „civilkáře“, nemocnice
mají obavy

vydáno 16.8.2011 v 12:50

Civilkáři se vracejí. Mladé muže, kteří nechtěli na vojnu, nyní
nahradí nezaměstnaní. Vedlejší efekt připravované novely zákona veřejné
instituce vítají, upozorňují... celý článek

Trpišovský přišel na půl roku o řidičák za neoriginální
espézetku

vydáno 16.8.2011 v 11:35

Aleš Trpišovský, známý jako "pirát 2222", přijde na půl roku o
řidičský průkaz a musí zaplatit pět tisíc korun pokuty. Auto měl totiž označené
jen espézetkou... celý článek

Manželům se nelíbil Hanksův film. Herec jim
vrátil peníze za vstupné

vydáno 16.8.2011 v 13:34

Americký herec Tom Hanks si u svých fanoušků opět šplhnul. Kladné
body si může připsat za scénu, kterou sehrál na benzinové pumpě v Pacific
Palisades, kde odškodnil... celý
článek

JobDNES

Automodul

TOPkontakt

Reality

Dovolená

Diskuse

Blog.iDNES.cz

Čím
je profesor Holý tak výjimečný vědec? Nad tím uvažují jeho žáci a
spolupracovníci

Díky Bohu...

...že tato světově uznávaná vědecká kapacita neutekla do...

Skvely vedec, spatny obchodnik.

Bohuzel Gilead ziskal nekolik naprosto spickovych leku...

Re: Skvely vedec, spatny obchodnik.

Smlouvu neznam, takze tezko posuzovat. Co ale problem...

Děkuji

Myslím si, že bychom všichni měli hlavně poděkovat lidem,...

Vstoupit do diskuse

V diskusi je 10 příspěvků, poslední příspěvek 29. 4.
2011, 10:03

Jan Šesták
Mašínové zabránili mnoha vraždám svých spoluobčanů

Josef Havránek
Roztančené davy gayů a lesbiček

Markéta Hrubešová
Lesk a bída krabiček

Chci psát svůj
blog

Nejčtenější

Tomio Okamura, Přečteno: 25933
Státem posvěcená lichva

Kamil Gregor, Přečteno: 13568
Poučný symbol Paroubek je zpět, volejte sláva!

Nejnovější

Jaroslav Janouch, 14:52
O nesmyslnosti protikuřáckého boje

Petra Kišová, 14:52
Šachy do škol? Nesmysl.

Další články z rubriky

Významný spisovatel Manea: Odmítám dnešní tyranii
zjednodušování

Carl Bildt: Soud s Tymošenkovou je bizarní, ukazuje poměry na
Ukrajině

Správná rozhodnutí slavných Čechů: Dobře, že jsme měli
Škodu

Další články z rubriky

Kniha pro ty, kteří chtějí mít tušení, jak se člověk chová ve
válce

Mladá berlínská smažka, která víc, co se patří a postrádá
emoce

Vlivný americký politolog Nye: Terorismus je jistou formou
divadla

Egypťané jsou hrdí na to, co se u nich děje. Ale co se vlastně
děje?

Najdete na iDNES.cz

posunout

posunout

Cestování

Supertajný
Titův bunkr ukrytý v horách Bosny

Zahraničí

Britští
hrdinové: žena v okně a zbitý muž

Ekonomika

Češi
kupují zlato místo penzijního připojištění

Zahrada

Na
slimáky platí jen silný kalibr

Zahraničí

První
čínská letadlová loď vyplula z doku

iDNES.cz

Zprávy

Kraje

Sport

Kultura

Ekonomika

Finance

Bydlení

Cestování

Auto

Hobby

Mobil

Technet

Ona

Xman

Revue

Blog

Video

Hry

více

Zpravodajství
e-mailem

iDNES.cz pro váš web

SMS
zpravodajství

Nastavit jako domovskou stránku

RSS kanály

Předplatné
MF DNES

iDNES.cz
pro Kindle

Gadgety

soukromí

reklama

kontakty

o iDNES.cz

práce
v mediální skupině MAFRA

napište nám

© Copyright 1999 – 2011 MAFRA
a.s. a dodavatelé Profimedia, Reuters, ČTK, AP. Partner pro inzerci
v Německu: RP Online.
Jakékoliv užití
obsahu včetně převzetí, šíření či dalšího zpřístupňování článků a fotografií je
bez souhlasu MAFRA a.s. zakázáno.

iDNES.cz

Jizdnirady.cz

Rajce.net

Alik.cz

Reality

Automodul.cz

JobDNES.cz

TOPkontakt.cz

Dovolená

Klikni.cz

MF DNES.cz

dukáty