Domov

Svět

Byznys

Civilizace

Konference

O
projektu

Autoři

Kontakt

Blogy

Neviditelný
pes

Lidovky.cz

Středa, 8. října 2014

Česká
pozice na Facebooku

Česká
pozice na Twitteru

Česká
pozice na Youtube

Česká pozice
RSS

Čtěte také

Věda

Jak
jsme na tom s excelencí v (základním) výzkumu

Univerzita
Karlova

Martin
Dvořák: „Restaurátor nesmí dělat chyby“

Vysoké
školství

Spustí
se vysavač veřejných prostředků na výzkum?

Školství

Vzdělanost

Facebook

Twitter

Přeposlat

Tisk

Všichni na žebříčky brblají, ale každý chce být nahoře

„Nikdo z nás není dost dobrý, musíme aspirovat na světovou
špičku. Nestačí, že jsme nejlepší v Česku a dobří v středoevropském měřítku. V
evropském měřítku stále dobří nejsme,“ říká v rozhovoru Jan Konvalinka,
prorektor Univerzity Karlovy pro vědu, a sám také špičkový vědec.

Domov

Martin
Rychlík 8.10.2014

foto: FOTO: MAFRA – Martin Mráz

Jaké jsou silné a slabé stránky českých vysokoškolských pracovišť? A jak je
na tom Univerzita Karlova? ČESKÁ POZICE s nedávno zvoleným prorektorem
Univerzity Karlovy Janem Konvalinkou debatovala nejen o aktuálním stavu české
vědy, ale hlavně o tom, co nedostatky způsobuje a co by je mohlo pomoci
tlumit.

ČESKÁ POZICE: Jste nově prorektorem, je to velká změna?

KONVALINKA: Přibylo mi hodně práce. Když jsem funkci přijímal, měl jsem
podmínku, že si udržím svou docela velkou laboratoř na Ústavu organické chemie a
biochemie Akademie věd (ÚOCHB) a na Přírodovědecké fakultě UK, že o ni stojím,
že špatných úředníků je už v české vědě na nejrůznějších místech dost… Jsem
vědec a chci jím zůstat – takže jestli mohu univerzitě něco přinést, je to moje
velmi aktivní zkušenost ve věcech, které vědci řeší, a pan rektor Tomáš Zima s
tím takto i počítal. Zatím se mi to daří; doufám, že to i vydrží.

ČESKÁ POZICE: Už máte zmapováno, jak si všech sedmnáct fakult Univerzity
Karlovy vede ve vědě?

KONVALINKA: Ještě ne. To je samozřejmě velký úkol, má hlavní práce. Snažím se
mluvit s děkany, nechávám se zvát na vědecké rady jednotlivých fakult. Máme to
trochu rozdělené: kolega prorektor Jan Royt se stará trochu více o ty humanitní,
neboť jsou mu bližší, ale ani já se své zodpovědnosti nezříkám. Sleduji hlavně
přírodovědné a medicínské fakulty, ale postupně si procházím všechny.

Slovo výkon se mi
protiví

ČESKÁ POZICE: V rozhovoru pro červnový časopis Vesmír jste říkal, že
nemáte rád pojem „vědecký výkon“. Přesto: v takovém poměřování jsou asi na UK
nejúspěšnější matfyz a přírodověda. Co humanitní fakulty?

Slovo
výkon se mi protiví, protože se za ním schovává jakoby ekonomický auditing:
takové to „má dáti – dal“. Věda má výkon měřitelný daleko
obtížněji,

KONVALINKA: Slovo výkon se mi protiví, protože se za ním schovává jakoby
ekonomický auditing: takové to „má dáti – dal“. Věda – a dokonce i vývoj a
inovace, když budeme u průmyslu a firem – má výkon měřitelný daleko obtížněji,
než by se zdálo na první pohled. Přírodovědné a medicínské obory znám lépe,
takže jsem tam pozitivně zaujat, ale tím víc ještě potřebuji poznat zbylé obory.
Ale co už vím teď, je, že na každé ze sedmnácti fakult, bez výjimky, jsou
vynikající osobnosti, zajímavé směry a výborné laboratoře, kabinety nebo
skupiny. Dnes jsem například strávil odpoledne s novou děkankou Filozofické
fakulty UK paní docentkou Mirjam Friedovou, která má za sebou mnohaletou
zkušenost z Berkeley a Princetonu…

ČESKÁ POZICE: V Americe se zabývala lingvistikou.

KONVALINKA: Tak. To je úplné zjevení, s ní je radost si povídat. Každý zná,
když jsme u FF UK, příběh české egyptologie, která je vlajkovou lodí nejen
Univerzity Karlovy, ale i české vědy. Takže: máme vynikající, ohromně dobrá
pracoviště na každé fakultě.

ČESKÁ POZICE: I na třech teologických fakultách?

KONVALINKA: Ano, rozhodně. Například dějiny umění na Katolické teologické
fakultě UK jsou skvělé.

ČESKÁ POZICE: Jmenoval jste kupříkladu egyptology; můžete
vyzdvihnout, jaké jsou podle vás ty nejlepší vědecké skupiny na UK?

KONVALINKA: Vím, že je to klišé, ale určitě někoho významného vynechám, takže
jen několik příkladů. Matematika na MFF UK patří k nejlepším disciplínám v české
vědě obecně, je tu mnoho vynikajících jmen: profesoři Josef Málek, Jaroslav
Nešetřil a další. Dále biologie na PřF UK: skupiny Jana Tachezyho, parazitologa,
nebo Zdeny Palkové – nesmírně zajímavá a originální myšlenka o vzájemné
komunikaci jednobuněčných organismů, kterou poprvé publikovali v Nature už v 90.
letech a na které ona tvrdošíjně stále pracuje; a pokud se potvrdí, že podobně
interagují nádorové buňky se svým okolím, půjde o revoluční objev, který může
mít velké praktické aplikace. Chemie: teď se děje spousta zajímavých věcí na
katedře organické chemie PřF UK kolem profesorky Jany Roithové – dostala i cenu
Neuron, má ERC grant – a ve spolupráci s Ústavem organické chemie a biochemie se
tam vytváří nadkritická hmota zajímavých lidí, nápadů, studentů a peněz.

ČESKÁ POZICE: Co myslíte termínem „nadkritická hmota“?

Všimněte
si, že ve všech případech, které jsem uváděl, staví ti kolegové na práci
několika generací svých předchůdců. Třeba egyptologie: Miroslav Verner,
Miroslav Bárta a jejich studenti a před nimi i František Lexa.

KONVALINKA: To je velmi podstatné. Když jsem říkal, že prakticky na všech
fakultách a ústavech jsou zajímavé osobnosti, tak je to často bohužel jen takový
záblesk, izolovaný ostrůvek. Ale je důležité, když je to celá „škola“, což
znamená, že už je těch osobností více, je tam třeba již druhá generace studentů,
bývalí studenti se už vrátili ze zahraničních stáží, přivedli další
spolupracovníky, vzniká síť, „nadkritická koncentrace“ intelektu, ale i peněz a
přístrojů. Takový proces trvá léta, než nese plody. Všimněte si, že ve všech
případech, které jsem uváděl, staví ti kolegové na práci několika generací svých
předchůdců. Třeba egyptologie: Miroslav Verner, Miroslav Bárta a jejich studenti
a před nimi i František Lexa. Nebo organická chemie: česká škola chemie
nukleotidů s profesorem Antonínem Holým a jeho žáky – a dnes je tady Michal
Hocek jako jeden z jeho nejmladších studentů.

Nestačí být
nejlepší v Česku

ČESKÁ POZICE: Teď měl s kolegy další článek v časopise Angewandte
Chemie.

KONVALINKA: Ano. To je ale ÚOCHB, ústav Akademie věd, ne přímo UK. Ale Michal
Hocek má laboratoř jak v Akademii, tak i na univerzitě, což je strašně dobře,
protože to vytváří synergie a ono nadkritické množství. Je skvělé, že už je nás
tady se společnými laboratořemi několik a já už v tom nejsem dávno sám.
Personální propojování Akademie a vysokých škol je výborná věc.

ČESKÁ POZICE: Které výjimečné vědce na UK můžete ještě zmínit?

KONVALINKA: Výborné jsou skupiny, které se na 2. LF UK zabývají leukemií,
kolegové Ondřej Hrušák a Jan Trka. Dále profesor Petr Widímský na 3. LFUK, který
má mimořádné vědecké a medicínské zásluhy, jež se dají dokonce vyjádřit v
zachráněných lidských životech – tím, jak prosadili používání stentů při
operacích infarktu myokardu, měřitelně prodlužují dobu života pacientů. A na 1.
LF UK kupříkladu Pavel Martásek, nejcitovanější vědec UK, nyní ředitel ústavu
BIOCEV. Pak jsou tady skvělí ekonomové z CERGE a další a další… Určitě jsem na
řadu skvělých lidí zapomněl.

ČESKÁ POZICE: Kde to naopak drhne? Kritizována byla třeba práva a
jejich publikační výsledky.

Měli
bychom být všichni lepší, takže vybírat nějakou jednu fakultu a ukazovat, že
oni jsou špatní, mi nepřipadá správné.

KONVALINKA: Řeknu to trochu jinak. Já jsem tady od toho – a to je moje mise
–, dělat zlého muže. Nikdo z nás není dost dobrý! Ani to, co jsem uváděl, ani ty
pochválené fakulty nejsou tak dobré, jak by měly být. Měli bychom být všichni
lepší, takže vybírat nějakou jednu fakultu a ukazovat, že oni jsou špatní, mi
nepřipadá správné. Strašně důležité je zdůrazňovat, že Univerzita Karlova má
laťku tak vysoko, že nestačí, že jsme nejlepší v Česku – a to jsme – a že jsme
dobří ve středoevropském měřítku, my musíme přece být vynikající v evropském
měřítku. A to pořád nejsme. Čili nejsme dost dobří.

Budu se snažit o
nebyrokratické hodnocení vědy

ČESKÁ POZICE: Jak se díváte na různé univerzitní žebříčky, kde bývá
UK zhruba ve třetí stovce?

KONVALINKA: Na univerzitě se to hodně sleduje, prožívá, studuje. Je to jako s
každým žebříčkováním – ať už je to volba miss, nebo impakt faktory. Všichni na
to nadávají, všichni brblají, mají k tomu spoustu obvykle oprávněných výtek, ale
stejně na to koukáte a chcete obstát co nejlíp. Čili ambivalentní vztah. Jsme
nejlepší široko daleko, ale stále nejsme dost dobří.

ČESKÁ POZICE: Jaké máte s rektorem plány, jak vědu posouvat dále,
zlepšovat a jakými nástroji?

KONVALINKA: Nejdříve bych to nejraději prodiskutoval s kolegiem rektora a
kolegy na fakultách. Ale principiálně se budeme snažit zavést nějaký způsob
nebyrokratického, jednoduchého hodnocení vědy na jednotlivé fakulty. Chceme
začít tak, že se budeme ptát fakult samotných, čeho ony si nejvíc váží, kde se
chtějí zlepšit a s kým se samy chtějí srovnávat. Na co aspirují. Jestli chtějí
mít „výkony“ jako fakulta v Heidelbergu, anebo v Györu. Teď právě v jednom z
hodnocení vědy ČR probíhá tzv. druhý pilíř metodiky 2013. To hodnocení má
spoustu slabin, které i já kritizuji, ale mělo jednu výhodu: byli jsme přinuceni
položit si otázku, již jste kladl: fakulty musely vybrat několik excelentních
výsledků, na něž jsou samy pyšné. Při jednom hodnocení, když byla na UOCHB
komise složená ze zahraničních vědců, se nás ptali: „V čem jste nejlepší na
světě?“ To je těžká otázka, že jo? Upřímná odpověď, je „v ničem“, že ano, ale
aspoň něco byste měli dělat sestsakramentsky dobře.

ČESKÁ POZICE: A co byste jim ukázali právě na Karlovce, to zmíněné?

Pro
mne bylo v průběhu toho tzv. druhého pilíře poučné, že některé instituce, o
kterých je všeobecné povědomí, jak jsou výborné a v součtu „bodů“ jistě
obstojí, měly problém ukázat svůj vlastní excelentní výsledek

KONVALINKA: Jak jsem uvedl, máme se čím pochlubit, ale pro mne bylo v průběhu
toho tzv. druhého pilíře poučné, že některé instituce, o kterých je všeobecné
povědomí, jak jsou výborné a v součtu „bodů“ jistě obstojí, měly problém ukázat
svůj vlastní excelentní výsledek: takový, který je originální, udělali to jejich
pracovníci a je to něco průlomového. To platí pro českou vědu obecně: je tu
pořád velmi málo (ač se to zlepšuje) skutečně průlomových příspěvků ke světovému
vědění. Je tu čím dál více, a to je jistě pozitivní, solidní vědecké práce,
která obstojí – jak říkal Rudolf Zahradník – nejen v Kobylisích, ale až za
Poděbrady a třeba i u Vídně. Ale těch výsledků, jež obstojí až za oceány a ví se
o nich, není zase tolik.

Zahraniční
zkušenost je základ

ČESKÁ POZICE: Máte zkušenosti z Heidelbergu, Hamburku, z Londýna.
Co byste do Česka rád přenesl?

KONVALINKA: Do prorektorské funkce jsem šel se třemi tématy: tím prvním je
mobilita. Hodně se to slovo skloňuje, ale málo se pro to dělá. Každý vám odkývá,
že inbreeding (když lidé vystudují na jedné katedře, udělají tam bakaláře,
magistra, Ph. D., habilitují se a nikdy odtamtud nevytáhnou paty) je špatně. Ale
když vymyslíte nástroj, který povzbudí, aby lidé aspoň na chvilku „vypadli“ a
poznali jiné prostředí, spustí se až překvapivě silný protitlak. Respektuji, že
existuje malé množství oborů, kde je to buď obtížné, nebo to nejde, ale odhadnu,
že je to méně než deset procent české vědy. A těch 90 procent – včetně řady
humanitních oborů – by získávat mezinárodní zkušenosti mělo a mohlo. Když
mluvíte s děkankou FF UK, tak vám řekne to samé, co já, protože byla v Americe,
žila tam a ví, co je pro excelenci potřeba.

ČESKÁ POZICE: Často se argumentuje specifiky a lokálními omezeními
slavistiky, bohemistiky a podobně.

KONVALINKA: Jistě, v těchto oborech je to obtížnější. Uvědomuji si, že jako
biochemik to mám jednodušší, ale přesto je nutné na tom pracovat. Nejde jen o
to, že se v cizině naučíte něco jiného než doma, ale zjistíte, jak funguje
americká nebo francouzská univerzita. Jde též o životní zkušenost. Často se
říká, že přírodovědci nebo lékaři uvažují jinak než společenští vědci. Podle
mých zkušeností to není pravda. Dramatické rozdíly jsou ale mezi lidmi, kteří
mají zahraniční zkušenosti ze špičkové univerzity, a těmi, kteří je nemají. To
je ten spor! Daleko snáze se shodnu s historikem umění, který žil léta na
Západě, a neshodnu se s lékařem nebo kolegou chemikem, který celý život sedí
doma a nevytáhne paty.

ČESKÁ POZICE: Jaká jsou ta dvě další prorektorská témata, úkoly?

KONVALINKA: Spolupráce s Akademií věd, to považuji za klíčové. Je to moje
osobní téma, protože jsem celý život spojen s ÚOCHB. Vždy mne trápil ten
absurdní a často i uměle rozdmýchávaný spor mezi AV a univerzitami a udělám vše
pro to, aby se vztahy zlepšovaly.

ČESKÁ POZICE: A to třetí?

Například
na ÚOCHB jsou nejen zahraniční postdoci, ale i čtyři zahraniční vedoucí
oddělení. To je ten kulturní rozdíl: když šéfové začnou být cizinci! Potom
nestačí, že anglicky mluví jen ředitel a vedení.

KONVALINKA: Internacionalizace univerzity. To vám taky všichni odkývou, ale
když se opravdu řekne, že konkurzy budou mezinárodní a že se na schůzích vedení
fakulty bude mluvit anglicky, nastane problém. Například na ÚOCHB jsou nejen
zahraniční postdoci, ale i čtyři zahraniční vedoucí oddělení. To je ten kulturní
rozdíl: když šéfové začnou být cizinci! Potom nestačí, že anglicky mluví jen
ředitel a vedení, ale musíte přeložit i pracovní smlouvy, šipky na chodbách a i
paní, která vydává prádlo, se musí alespoň trochu dorozumět. To pak vytváří
prostředí, do kterého lidé z ciziny mohou vstoupit a fungovat v něm.

ČESKÁ POZICE: Je na to UK připravena?

KONVALINKA: Připravuje se na to, pracujeme na tom. A naštěstí je to i silné
téma pana rektora Zimy.

ČESKÁ POZICE: Říkali jsme, v čem exceluje vaše škola. Co nejlepšího
ale vidíte v celém Česku?

KONVALINKA: Jen namátkou a bez pořadí: parazitologové nejen na UK, ale i v
Českých Budějovicích (Libor Grubhoffer, Julius Lukeš a další) – to je strašně
silný obor. Matematika ve spojení Matematického ústavu AV (Eduard Feireisl) s
MFF UK – to je ohromná síla. Dále celá česká škola teoretické chemie – a
podívejte, zase tu máte generace: Zahradník to založil, následuje Pavel Hobza,
Josef Michl, Petr Čárský a už i jejich žáci, Pavel Jungwirth nebo Petr
Nachtigall, jak z AV, tak i na UK. Dále je u nás vynikající rostlinná biologie:
Jaroslav Doležel z Olomouce, Eva Zažímalová z Prahy. Česká matematická
lingvistika má vynikající pověst. O egyptologii už řeč byla. V Brně je skvělá
sociologická škola a strukturní biologie i biofyzika patří k naprosté
mezinárodní špičce. A řada dalších. Jsou to všechno „školy“ – silné, jako ve
fungující rodině: tři generace a plodí výsledky, má to nadkritické množství
intelektu, stanovují si laťku, pod kterou se nejde, přicházejí k nim prvotřídní
studenti a vědci z domova i z ciziny. Pavel Hobza zvedne telefon, a končíte na
Stanfordu…

ČESKÁ POZICE: V české vědě se pohybujete již po několik dekád. Jaký
vidíte vývoj?

KONVALINKA: Jsem biochemik, trochu znám virologii a medicinální organickou
chemii. A tam, kde to sleduji, vidím dramatický vzestup. Jednoznačně. Dá se to
dokumentovat i publikačně. Když jsem přijel v 90. letech z Německa, lidí, kteří
publikovali v předních amerických časopisech, bylo v republice jen pár. Když
jsem měl publikaci v PNAS, tak v tom roce byla jediná z Čech. Teď je to možná
desetkrát lepší. Je to vlastně i měřitelné. Ale co je důležité: tenkrát se
rozpadla velká oddělení a někdy celé ústavy. Osobně jsem přesvědčen, že to bylo
nezbytné. Později organicky, postupně a přirozeně vznikly nové velké týmy. Teď
je velké nebezpečí, že se neudrží. Čeští vědci jsou fatálně závislí na
grantových agenturách, kde je jen velmi nízká, omezená úspěšnost, a občas se i
velmi dobrý projekt nemusí udělit a vzniká okamžitě problém. Bylo by velmi
důležité, aby se uchovala kontinuita těchto špičkových skupin a zároveň aby
mladí vědci dostávali prostor pro vznik vlastních týmů.

Jan
Konvalinka

Nový prorektor Univerzity Karlovy pro vědu a výzkum.

Habilitován v oboru biochemie na Přírodovědecké fakultě UK (2003).

Od dob svého postgraduálního studia (1987–1991) působí v elitním
Ústavu organické chemie a biochemie Akademie věd ČR. Zabývá se proteázou
lidských patogenů či virologií.

Držitel řady ocenění (například Prémie Otty Wichterleho či Ceny
Učené společnosti).

Martin
Rychlík

Další články k tématu
Univerzita
Karlova | Vysoké
školství | Školství
| Vzdělanost

Vstoupit
do diskuse

Registrace: smskou dopisem

Diskuse neobsahuje žádné příspěvky.

Autor

Martin
Rychlík

O
autorovi

Vzkaz
redakci

Další autorovy články

Martin
Kovář: Čas politické korektnosti skončil. Nebo končí.

21.9.2014 - 8.08

I
vědci mají své „facebooky“

2.9.2014 - 9.28

Když
Češi sbírají lesní plody, pak za miliardy

20.8.2014 - 9.29

Profesor
Doležel: „Nikde není psáno, že nemůže být hladomor“

17.8.2014 - 7.51

Starší
články

Rss
autora

Zpravodajství
z Lidovky.cz

Zlikvidujte to, nařídil policejní ředitel. Majetek za 100 tisíc měl zmizet

Jančura
přiznal, že jeho taxíky prodělávají. Plánuje řidiče na OSVČ

ZVĚŘINA: Krnáčová se „nám“ na to vykašle

Lidovky.cz

Pieta za české padlé vojáky. Přidejte
se!

METRO

V Krči vyrostla první stanice metra. Ale nic tu
nejede

Dobrá
chuť

Vyhrajte v předstihu Vaňkovu
kuchařku

Cestování
aktuality

Australané nechápali, co dělat s
knedlíkem

Domov

Mám závěje kokainu, psal si exšéf Homolky do
diáře

Domov

Praha schovává kritizované obří
květináče

Domov

Rittig: Policajti čekají, zda advokáti
nezměknou

Média

Nastupuje generace rozmazlenců

Domov

Demolice na Ořechovce rozzuřila
místní

Cestování
aktuality

V Belgii nechápou stejná příjmení
manželů

Domov

Proč nyní zatkli Rittiga? Tady jsou
detaily

Domov

Zeman, člověk se střízlivým
myšlením

Domov

Zadnice, exkrementy. Zvolte největší
trapnost

Domov

Klaus: Směšná západní propaganda vůči
Rusku

Domov

Známe 10 obviněných v kauze Oleo
Chemical

Domov

Dbalého šifry: 215 000 za nůž, to je 5,59
M

Cestování
aktuality

'Hákové kříže a srp s kladivem. I to je
Itálie'

Domov

Před 14 lety Rychetský maják soudci
nedal

Domov

ODS bere jako srdeční věc: přispěl na
dluh

Cestování
aktuality

Auta, pivo a ženy. Tak nás vidí Řekové, říká
Čech

Domov

Gumičky zaplavily Česko. Pozor na
ftaláty

Domov

Kryl vraždu, lhal, napsal Sokol o
lékaři

Státní
pokladna

Zemědělci likvidují ovoce. Kvůli
embargu

Cestování
aktuality

Norové neznají nudle s mákem, říká
Češka

Názory

GREŠ: Kdo je tady fízl, pane
poslanče?

Domov

Ptali se na ebolu. Pak vysypali z kufru
miliony

Názory

Mordor v obklíčení. Je Rittig malá
ryba?

Domov

Konec
tajností. Ministr zveřejnil platy poradců

Dobrá
chuť

Paštika do sushi nepatří. Jak udělat pravé
sushi

Domov

Tajný kartel měl své lidi na 'správných'
místech

Domov

Smrad a bahno. Vypich je po Kabátech
zničený

Doprava

Česká specialita: lidé netuší, odkud jede
vlak

Moje
peníze

Rakouská rodina zkouší žít bez
plastů

Lidé

'Vařit u Jamieho je práce pro cvičené
opice'

Domov

Setkali se Klaus, Jakeš i Tykač. Na
pohřbu

Dobrá
chuť

Houby v košíku i na talíři: 5 receptů z
hub

iDNES.cz

Odporné
byty jsou zlatý důl. Levně koupíte, skvěle prodáte

Média

Souboj selfie. Nahraj fotku, vyhraj
smartphone

RSS

Newsletter

Kontakty

O
projektu

Internetový magazín deníku Lidové noviny a serveru
Lidovky.cz.
mobilní
verze

Facebook

Twitter

YouTube

Lidovky.cz

Provozovatelem serveru Česká pozice je MAFRA, a. s.,
se sídlem Praha 5, Karla Engliše 519/11, PSČ 150 00, IČ: 45313351, zapsaná v
obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze, oddíl B, vložka
1328. Vydavatelství MAFRA, a.s. je součástí koncernu AGROFERT ovládaného Ing.
Andrejem Babišem. Vydavatelský
kodex médií.

© 2014 MAFRA, a.s., ISSN 1213-1385 © Copyright ČTK, Reuters.
Publikování nebo šíření části nebo celku bez předchozího souhlasu je zakázáno.