Téma měsíce:

Chyby
a omyly: brzda i motor poznání

Věda
plná omylů: Největší voloviny

Přebývá
nám jedna planeta

Pozdě
bycha honit aneb Chyby a omyly v introdukcích rostlin a živočichů

Pravda
o parazitech a jejich vymítačích

Zrozeni
pro klam: Úvod do teoretické erratologie

Domů

O nás

Kontakt

Předplatné

RSS
kanály

Domů

O nás

Kontakt

Předplatné

RSS
kanály

Domů

Téma

Chyby a omyly

Inteligence

Epigenetika

Nula

Cukr

Hudba

Děti

Garážová věda

Voda

Válka

Život
2.0

Delší
čtení

Stručně

Názory

Zvukem

Časopis

Aktuální
vydání

Archiv
časopisu

Přihlášení

Expedice

Videa pro
budoucí kosmonauty

Průběh soutěže

Pravidla
soutěže

Přihláška

Domů

Téma

Chyby a omyly

Inteligence

Epigenetika

Nula

Cukr

Hudba

Děti

Garážová věda

Voda

Válka

Život 2.0

Delší čtení

Stručně

Názory

Zvukem

Časopis

Aktuální vydání

Archiv časopisu

Přihlášení

Expedice

Videa pro budoucí
kosmonauty

Průběh soutěže

Pravidla soutěže

Přihláška

Fenomén Holý
aneb Kde se rodí nové léky a co je k tomu potřeba

Eva
Bobůrková, 23. 11.
2015 , Názory

Trojice vědců, z jejichž spolupráce se
zrodily světově úspěšné léky proti AIDS, žloutence a další antivirotika, se
včera opět setkala. Bohužel, Antonín Holý již jen „v zastoupení“.  Kolegové
Eric de Clerq z univerzity v Lovani a John C. Martin z farmaceutické firmy
Gilead Sciences včera slavnostně odhalili bustu profesora Holého v budově Ústavu
organické chemie a biochemie v pražských Dejvicích, kde profesor Holý po padesát
let pracoval a kde „uvařil“ sloučeniny, jež dnes pomáhají milionům
nemocných.

Historická budova na Flemingově náměstí z roku 1929, v níž vědci sídlí
od roku 1951 a kde byla busta Antonína Holého odhalena, prošla rekonstrukcí za
miliardu. Tu ústav získal z licenčních poplatků, plynoucích právě z objevů
profesora Holého.

„S Tonym a Erikem (Antonín Holý a Eric de Clerque, pozn. aut.) jsme začali
spolupracovat již v roce 1986,“ vzpomínal v Praze John C. Martin, nyní
výkonný ředitel úspěšné a bohaté farmaceutické firmy Gilead Sciences.

„Holého“ léky již zachránily přes deset milionů nemocných s AIDS či
žloutenkou typu B a pro Ústav organické chemie a biochemie AV ČR z nich
plynou nemalé peníze, přes sto milionů dolarů ročně.

V roce 2017 však platnost patentů Antonína Holého skončí a s nimi i
příjmy z prodeje léků. Co bude dál? Skončí i spolupráce
s farmaceutickou firmou? Co se dnes rodí pod střechou ústavu? A je „fenomén
Holý“ opakovatelný? Na to jsme se ptali ředitele ústavu Zdeňka
Hostomského a dalších předních předních vědců z UOCHB Jana
Konvalinky a Michala Hocka.

Historická budova Ústavu organické chemie a biochemie
po rekonstrukci. Foto: Akademický bulletin AV ČR, Stanislava Kyselová

Může se „fenomén Holý“ opakovat?

Jan Konvalinka: Čapek napsal, že nelze nahradit muže na svém
místě: může jen přijít jiný muž a vytvořit si jiné místo. „Fenomén Holý“, objev
léku proti smrtelné epidemii, který zachraňuje miliony lidských životů, je
opravdu zcela výjimečný i v evropském měřítku a nejspíš se úplně zopakovat
nepodaří. Mohou se ale povést jiné, podobně skvělé věci.

Zdeněk Hostomský: Pravděpodobnost tak velkého úspěchu,
jakého dosáhl profesor Holý, je opravdu relativně malá, ale naší snahou je
vytvořit podmínky pro vznik dalších výsledků, které by v konečném důsledku
pomáhaly zlepšit lidský život.

K tomu je zapotřebí rozvíjet originální a velmi kompetitivní základní výzkum
a být připraven včas rozpoznat a potom dále rozvíjet výsledky s šancí na
komerční uplatnění. Na to dbáme, pro tyto účely je na ústavu vybudován
profesionální systém technologického transferu, zároveň rozvíjíme více než deset
projektů s potenciálem využití výsledků základního výzkumu v praxi.

Rekonstruovanou budovu ústavu otevírali bývalý a
nynější ředitel. Vlevo Zdeněk Havlas, vpravo Zdeněk Hostomský. Foto: Akademický
bulletin AV ČR, Stanislava Kyselová

Co zajímavého se tedy dnes na ústavu rodí?

Jan Konvalinka: Je toho hodně. Tým Pavla Jungwirtha dělá
špičkové věci v oblasti teoretického výzkumu biologických membrán; Petr Cígler
připravuje nanodiamanty pro diagnostiku nebo terapii nádorů (a přitom skládá
zajímavou vážnou hudbu); Michal Hocek se svým týmem připravuje chemické značky
pro značení a studium DNA, Edward Curtis  zase molekuly RNA, které by mohly
sloužit jako inhibitory enzymů; Jiří Jiráček  má se svými spolupracovníky
velmi zajímavé analogy insulinu s vysokou aktivitou, a tak dále a tak dále….

Michal Hocek: V ústavu se unikátně kombinuje základní a
aplikovaný výzkum na pomezí chemie a biologie s velkým potenciálem vývoje léčiv
pro mnoho aktuálních oblasti současné medicíny – kromě „tradičních“ oblasti typu
protivirových a protinádorových látek jsou nyní v nadějných fázích i látky třeba
proti cukrovce, obezitě nebo různým parazitickým onemocněním.

Bude pokračovat spolupráce s Gilead Sciences i po vypršení patentu?
Objevují se i jiné firmy?

Jan Konvalinka: Začátkem listopadu byl americkým Federálním
ústavem pro léčiva schválen derivát tenofoviru (látky objevené týmem profesora.
Holého), který má některé výhodné vlastnosti, zejména nižší toxicitu pro
pacienty, a i na tuto látku se vztahuje licenční smlouva. Takže to vypadá, že i
po vypršení původních Holého patentů budou určité příjmy z prodeje léků proti
HIV pokračovat. Oddělení pro přenos výsledků do praxe sleduje několik velmi
zajímavých projektů, které slibují možné aplikace, ale o těchto věcech se zatím
nedá mluvit.

Náš bývalý spolupracovník, nyní viceprezident firmy a skvělý vědec Tomáš
Cihlář oznámil velmi zajímavé předběžné výsledky u vývoje léku proti viru
Ebola. V posledních týdnech se dokonce podařilo vyléčit první
pacienty.

Zdeněk Hostomský: V rámci spolupráce s Gilead Sciences
Research Centre Prague spolecnost Gilead věnuje ústavu ročně 1,1 mil USD a
společně provádíme základní výzkum v několika oblastech. Kromě toho běží
projekty na výzkum látek, určených k léčbě zánětlivých onemocnění, neuroprotekci
a léčbě diabetu. Postupně tyto projekty nabídneme komerčním partnerům. Se
společností Gilead jsme provedli společný výzkum jedné látky určené k léčbě HIV,
který byl úspěšně završen společným patentem a podpisem licenční smlouvy na
využití naší části patentu, nyní je projekt v rukou Gilead, který jej dále
rozviji.

Kromě toho jsme navázali spolupráci s přední americkou univerzitou John
Hopkins University v Baltimoru směřující do různých oblastí terapie.

Václav
Pačes: Molekulární genetika se teprve rodila

Václav Pačes, někdejší předseda Akademie věd a ředitel Ústavu molekulární
genetiky, vzpomíná na své vědecké začátky a původ české molekulární
biologie na ÚOCHB AV ČR. Na půdu ústavu přišel v roce 1965.

„Bylo to někdy v květnu roku 1965, přihlásil jsem se na konkurs na
aspiranturu. Bylo mi tedy 23 let. Pohovor nás dělalo kolem dvaceti a přijali,
pokud vím, tři. A do aspirantury jsem nastoupil hned po promoci, 1.
července.

Mnoho lidí bylo na dovolených a paní Pitrová z osobního oddělení mě vedla
chodbou a brala za zamčené dveře. Až jedny otevřela a tam byl doktor Jiří
Doskočil. Ptala se ho, zda se mne ujme, než vedení ústavu rozhodne, kdo bude můj
školitel. A to bylo mé životní štěstí, protože Jiří Doskočil byl jedním z
nejchytřejších a nejlepších vědců, které jsem v životě poznal.

Moc jsem se toho od něj naučil, protože jsem nakonec v jeho laboratoři
zůstal. A byly to tři krásné roky intenzivní práce po boku tohoto zkušeného
vědce.

Byla to doba bez počítačů, ani jsme, my aspiranti, nesměli mít psací stoly,
abychom u nich nevysedávali. Den bez experimentu byl považován za ztracený.
Během pracovní doby jsme neměli chodit do knihovny – číst a studovat jsme měli v
noci a v neděli. Ta doba, vyplněná zajímavou prací, ovšem náhle a tragicky
skončila okupací v srpnu 1968. Jiří Doskočil však pro mne okamžitě vyjednal
dvouletý postdoktorandský pobyt na univerzitě v Chicagu, univerzitě, kde působil
i TGM a Edvard Beneš. Odjel jsem tam hned po obdržení doktorátu (CSc).

Na špici

V té době byl ústav na špici zejména v chemii přírodních látek a peptidů a v
biochemii proteinů. Molekulární biologie se teprve rodila a my se závistí
sledovali, jak se na západ od nás organizují konference, laboratorní kurzy a
další akce, na které jsme nemohli jezdit. A právě jedním z těch mála lidí, kteří
dokázali molekulární biologii u nás založit, byl Jiří Doskočil. Až později jsem
si uvědomil, že jsem v jeho laboratoři byl svědkem experimentů, které předběhly
svou dobu o dobrých deset let. Největšími úspěchy té doby ale byly zejména
syntézy peptidových hormonů skupinou Josefa Rudingera a rozřešení primární
struktury proteáz skupinami kolem Otakara Mikeše. A v molekulární biologii práce
v oblasti proteosyntézy Ivana Rychlíka, charakterizace retrovirů Josefem Římanem
a první „čtení“ dědičné informace Jiřím Doskočilem.

Já již ve staré budově ÚOCHB nepracuji, Ústavu molekulární genetiky se
přestěhoval do Krče. Ale pokud vím, tak právě díky penězům za licence léků z
laboratoře Antonína Holého je dnes ÚOCHB skvěle vybaven. Přál bych ústavu,
aby dokázal navázat na úzkou spolupráci chemiků a biochemiků, kterou
předvídavě prosadil František Šorm, zakladatel ústavu.

Čím přispívá vaše laboratoř? Jaká je naděje, ž se vaše výsledky
dostanou do praxe stejně jako látky Holého?

Jan Konvalinka: V posledních měsících jsme patentovali dva
nápady, které se podle mne dostanou do praxe takřka určitě: jednak jsme
vymysleli novou metodu pro určování koncentrace enzymů a hledání jejich
inhibitorů (tady už k praktické aplikaci došlo, licenční smlouvu jsme uzavřeli
s již zmíněnou Johns Hopkins University), jednak máme ve spolupráci s
kolegy z Ústavu makromolekulární chemie velmi zajímavé polymery, které používáme
jako umělé protilátky v celé řadě aplikací. Uvidíme, jak daleko se
dostaneme.

Michal Hocek: V mé skupině máme několik komplementárních
projektů zahrnující vývoj protinádorových látek i chemickou biologii nukleových
kyselin s potenciálními aplikacemi v diagnostice nebo v regulaci genové
exprese.

Ústav organické chemie a biochemie byl výjimečný vlastně od počátku
své existence, čím? A je i nadále?

Jan Konvalinka: Ústav, jak jsem ho poznal začátkem 80. let
jako student, si v sobě stále zachovával zakladatelský étos ze šedesátých let.
Pořád tam zbývalo dost z atmosféry špičkového vědeckého ústavu, byla tam řada
vynikajících vědců a hlavně, přes bolševickou mizérii a průměrnost všude kolem,
tam bylo jasné vědomí určité výlučnosti. Nikdo nepochyboval o tom, že ÚOCHB je
nejlepší chemický ústav široko daleko (ať už právem, nebo ne) a všichni jsme si
považovali za čest v něm pracovat.

Navíc, už od 60. let  měl u nás výjimečnou tradici dotahování vědeckých
objevů do klinické praxe. Ještě před nukleotidy prof. Holého to byly peptidové
hormony (deriváty oxytocinu a vasopresinu), které v licenci vyráběla a dodnes
vyrábí švédská firma Ferring a které přinášely ústavu milionové příjmy.
Myšlenka, že vědecké objevy lze aplikovat a mohou přinášet praktické výsledky, a
dokonce i léčit lidi a přinášet zisk, tam byla vždycky živá.

Tuzemské firmy bohužel spíše tunelují veřejné prostředky na výzkum, než aby
do systému přispívaly.

V současnosti je ÚOCHB výjimečný ve velmi podobném duchu:  na ústavu
existuje  v českém prostředí mimořádně přísný systém evaluací, vedoucí
skupin se vybírají v otevřených mezinárodních konkursech, je zde
profesionální oddělení pro přenos výsledků do praxe a tak dále. Nejdůležitější
je ale podle mne pozitivní atmosféra a sebevědomí, které je tady cítit ve
vzduchu a které v jiných českých vědeckých ústavech často chybí.

Michal Hocek: Výjimečnost ÚOCHB je hlavně v politice
investování do budoucí generace vědeckých osobnosti a politiky otevřených
konkurzů na nové juniorské vedoucí a jejich evaluace. Jako jedna z mála
institucí v ČR aplikuje politiku „tenure track“, kdy na základě otevřených
mezinárodních konkurzů jsou vybírání nadějní talentovaní mladí vědci, kteří
dostanou absolutní volnost na pět let, ale poté následuje přísná evaluace a jen
třetina může být povýšena do statusu seniorských skupin. I standardní seniorské
skupiny jsou každých pět let přísně hodnoceny a neproduktivní týmy jsou
rozpouštěny a nahrazovány úspěšnými juniorskými skupinami. Tato politika je již
aplikována deset let a přináší ovoce v nové generaci excelentních mladých
skupin, z nichž jedna – skupina dr. Milana Vrábela – čerstvě získala ERC
Starting grant.

Hostomský: Pro další rozvoj ústavu jsme definovali tři
strategické oblasti: První je maximální kvalita badatelského výzkumu založená na
originálních myšlenkách vědeckých osobností, čemuž jsme přizpůsobili jak systém
přijímaní nových vedoucích skupin, tak jejich hodnocení, po pěti letech s pomocí
mezinárodního poradního sboru, druhá je zvyšování mezinárodního prostředí
ústavu, které usnadní práci vědcům ze zahraničí  a třetí – zlepšování
podmínek pro studenty a otevření se studentům ze zahraničí.

Jak důležité je tedy pro vědecký ústav „mít svého Holého“ a svou
„Gilead Sciences“?

Michal Hocek: Příklad profesora Holého je důležitý zejména v
propojení excelentního základního výzkumu s praktickými aplikacemi v terapii
virových onemocnění. Peníze získané za licence potom umožnily zásadní posun v
přístrojovém vybavení a ambiciózní politice otevřených konkurzů a evaluaci.
Nastartovaná spolupráce s firmou Gilead Sciences měla zásadní význam pro rozvoj
interdisciplinární spolupráce v oblastech medicinální a bioorganické chemie
propojené s teoretickou chemií a molekulární biologií.

Gilead již po deset let velkoryse sponzoruje excelentní základní výzkum v
těchto oblastech, což je naprosto výjimečný příklad pro financování základního
výzkumu že soukromých zdrojů. Kéž by to bylo následováno i tuzemskými firmami,
které bohužel spíše tunelují veřejné prostředky na výzkum, než aby do systému
přispívaly!

Odhalení busty Antonína Holého byl přítomen i John Martin z Gilead
Sciences. Jaký je jeho vzkaz?

Jan Konvalinka: Přednáška Johna Martina byla především
historickým shrnutím fascinujícího vývoje, ke kterému za posledních třicet let v
medicinální chemii virostatik došlo, a navíc osobní a trochu dojemnou vzpomínka
na pana profesora Holého a jeho příspěvek k tomuto úspěchu.  Za tu dobu se
podařilo udělat ze smrtelné hrozby HIV chronickou nemoc, objevit účinnou látku
pomáhající zvládat epidemie chřipky a podařilo se najít lék na virovou
hepatitidu typu C. Navíc náš bývalý spolupracovník z ÚOCHB, nyní viceprezident
firmy a skvělý vědec Tomáš Cihlář oznámil velmi zajímavé předběžné výsledky,
které získali při vývoji léku proti viru Ebola. V posledních týdnech se dokonce
podařilo vyléčit první pacienty. To je spousta skvělých zpráv.

Busta profesora Antonína Holého. Foto: Akademický
bulletin AV ČR, Stanislava Kyselová.

Titulní foto: Bustu profesora Antonína Holého odhalili jeho dlouholetí
kolegové: virolog Eric de Clerq a ředitel farmaceutické firmy Gilead Sciences
John Martin. Foto: UOCHB.

Čtěte též rozhovory Vesmíru s Janem Konvalinkou  O tituly nejde a
Michalem Hockem: Věda? Nekončící boj a
spousta frustrace, ale neznám nic lepšího.

Tagybiochemiechemiefarmaceutický průmysl

O autorovi

Eva
Bobůrková

Twitter
Facebook

E-mail

Původní povolání systémové inženýrky nikdy
nevykonávala, neb se zhlédla v novinařině. Ze zpovídaných lidí jí brzy jako
nejzajímavější vyšli vědci, a tak se od ekonomického zpravodajství odklonila k
popularizaci vědy, kteréžto se věnuje od roku 2000. Články
v tištěném Vesmíru.

Související příspěvky

Naděje
pro diabetiky: Lepší inzulin a nové léky

Eva Bobůrková

Nahradit jemnou práci slinivky je velmi...

VIDEO:
Vybuchující sodík ve vodě, jak jste ho ještě neviděli

Ondřej Vrtiška

Sodík reaguje s vodou dosti
bouřlivě,...

1

Cukry
v zrcadle a poprask s inteligentními dinosaury

Ondřej Vrtiška

Jak spolu souvisejí cukry a mimozemští...

2

Cesty k odmoření
vod

Stanislav Smrček

Hnojiva, pesticidy, ale i běžná domácí...

Hledání v archivu časopisu ZDE

Aktuální číslo časopisu

Nejčtenější

Nejlepší
na východě, nejhorší na západě

Kouzelný
Měsíc za závojem

Choreografie
kosmického tance

Což
takhle plést košíky?

Zemřel Vratislav
Schreiber, endokrinolog světového formátu

Partneři Vesmíru

Nejpoužívanější tagy

česká
vědavesmírbiologieválkagenetikabiotechvodamedicínapsychologieekologievědní
politikaastronomiehistorie
vědyzoologierozhovorfyzikageologiehistorieživotní
prostředíantropologiehudbakosmonautikaarcheologieptácigenomikavěda
a víraepigenetikaNobelochrana
přírodychemie

Domů

O nás

Kontakt

Předplatné

RSS kanály

Copyright Vesmír, s. r. o., 2015